ALLIERET KOMMISSION FOR KRIGSFORBRYDELSER
Lad være at låse celledøren. Lad ham flygte.
Det er højst ureglementeret. Det kan få pinlige følger.
Det er et meget stort ansvar.
- Mr Wilson, De må forstå... - Giv pokker i følgerne.
Hvad nytter ord? Jeg er dødtræt af ord. Giv pokker i følgerne.
Hvis det går galt, er det mit ansvar. Lad ham flygte.
Det er vores eneste chance. Jeg giver pokker i deres trusler.
Dette uhyre skal tilintetgøres. Forstår I?
Alle passagerer bedes gøre sig klar til landgang.
Jeg rejser for mit helbreds skyld.
Hav dit pas parat.
Jeg rejser for mit helbreds skyld.
- Jeg forstår ikke. - Hvad er Deres ærinde i dette land?
Min mand er her.
Næste.
Stefan Polaski.
- Tag du dig af ham. - Hvad er Deres ærinde her i landet?
- Jeg rejser for mit helbreds skyld. - Hvad?
- Jeg rejser for mit helbreds skyld. - Hvad er Deres nationalitet?
Jeg er polak.
Næste.
BOGEN OM DET GAMLE UR
Er du sikker på, du ved, hvor han går hen?
Min kone følger efter ham. Han går hen til fotografen.
Sikkert for at få et nyt pas og nye instruktioner.
Vent.
Jeg vil vide, hvor Franz Kindler er.
Franz Kindler er død. Og kremeret.
Det passer ikke!
Jeg har en besked til Franz Kindler. Fra den Almægtige.
Det er forbudt.
Jeg beordrer dig.
Ved du, hvilket navn han bruger?
Connecticut.
I USA. Byen Harper.
Undskyld mig.
God eftermiddag.
- Har De haft en behagelig rejse? - Ja, tak.
Sikke en butik De har, Mr Potter.
Ja. Vi sælger stort set alt.
Denne kuffert. Må jeg efterlade den her?
Jeg tager ikke ansvar for noget.
Bare læg den på hylden derovre. Den er der, når De kommer tilbage.
- Jeg vil gerne købe dette blad. - 10 cent.
- Hvad er byens bedste hotel? - Det er Mrs Peabody's.
Det er lidt nede ad vejen her.
- Den vej, hr. - Tak.
HARPER DRENGESKOLE
Må jeg komme indenfor?
Ja, selvfølgelig.
- Bor Mr Charles Rankin her? - Ja. Han er her ikke lige nu.
- Kommer han snart hjem? - Ja, om nogle få minutter.
Hvor snart?
Tja, nogle få minutter.
Må jeg vente her?
Ja, hvis De vil.
- Vil De sidde ned? - Ja, tak.
- Er De en af Mr Rankins venner? - Ja.
Jeg hedder Mary Longstreet. Rart at møde Dem.
Mr Rankin burde være her nu. Nogle gange bliver han lidt længere,
men han kommer lige hjem i dag. Vores bryllup finder sted i dag.
- Skal I giftes? - Ja. Klokken seks.
Jeg ved, det er usædvanligt, jeg er her, men jeg ville hænge disse gardiner op.
Hvilken vej går han hjem?
Fra Webster Hall.
Det er den store bygning med kuplen lige derovre.
Tak.
Hvem skal jeg sige?
Franz.
Det er mig, Franz.
Meinike. Ingen må se os tale sammen.
Gå hen til kirken. Ind i skoven, er du med?
Følg stien. Jeg møder dig der.
- Goddag, professor Rankin. - Goddag, drenge. Hvad så?
- Vi skal lege papirsjagt. - Jeg laver sporet.
Du burde have Jerrys job. Trimme maven lidt.
- Du burde komme med. - Hvortil?
- Skoven. - Hej, smukke.
Jeg ville gerne være med, men jeg har noget, jeg skal.
Så kom senere.
Vi ses senere.
Denne vej, folkens.
- Meinike. - Ja.
- Jeg troede... - Jeg var blevet hængt.
De andre, men ikke jeg.
En død mand kunne ikke stå ansigt til ansigt med dig, Franz.
Du har ikke forandret dig meget.
Hvis du fik uniform på igen, ville du ligne dig selv.
Jeg har ændret mig.
Jeg har også ændret mig, Konrad.
Jeg har ødelagt alt i Tyskland og Polen, som kunne afsløre min identitet.
Gæt, hvad jeg skal klokken seks i dag.
Stå foran en præst
sammen med datteren af en højesteretsdommer.
Hun ser endda godt ud. Det er et perfekt dække.
Hvem ville lede efter den berygtede Franz Kindler i skolen i Harper,
omgivet af sønner fra Amerikas bedste familier?
Jeg forbliver skjult, indtil vi slår til igen.
Kommer der en krig mere?
Selvfølgelig.
Krig er afskyeligt, siger Herren. Det er det, jeg er kommet for at fortælle.
- Han har sat mig på fri fod, så... - Hvem har sat dig på fri fod?
Den Allerhøjeste.
- Du mener vel ikke? - Jeg mener Gud.
- Jeg er et nyt menneske. - Du, Konrad. Religiøs!
Franz, alle døre blev åbnet for mig.
Det var et af Guds mirakler.
De slap dig ud, så du kunne føre dem til mig.
- Fulgte nogen efter dig hertil? - Ja.
- Hvem fulgte efter dig? - Djævlen.
Han lignede en almindelig mand.
Han røg endda pibe.
Men jeg gennemskuede hans forklædning og dræbte ham.
Slog ham til jorden oppefra.
Må Guds vilje ske.
Dræbte du manden med piben?
Den mand, som fulgte efter dig?
Var der andre, der fulgte efter dig?
Du skal frelses, Franz. Bekend dine synder, ligesom jeg.
Bekend din skyld. Kun sådan kan du opnå frelse.
- Tror du, Konrad? - Det vil kræve styrke.
En styrke, som kun kan komme fra Gud.
Knæl, Franz.
Sammen vil vi bede til ham om at give dig styrke.
Jeg har syndet mod himlen og mod dig.
Jeg er ikke værdig til at blive kaldt din søn.
Sig disse ord efter mig.
Jeg bekender mine synder.
Åh, almægtige Gud.
Jeg har forbrudt mig mod dig.
Denne vej! Lad ham ikke slippe væk.
Der er sporet. Skynd jer.
Denne vej.
Vi er samlet her i dag foran Guds åsyn
for at forene denne mand og denne kvinde i ægteskabet.
...som en ægtemand bør leve med sin ægtehustru, indtil døden jer skiller?
Ja.
Mary, vil du tage denne mand til ægte,
og leve efter Guds bud i ægteskabet?
Vil du elske og ære ham og leve med ham både i medgang og modgang,
som en ægtehustru bør leve med sin ægtemand, indtil døden jer skiller?
Ja.
Goddag.
- Bryllup? - Dommer Longstreets datter.
Han er højesteretsdommer.
- Et glas aspirin, tak. - Derhenne, tredje hylde forneden.
Den store til venstre er en økonomipakke.
De må selv hente dem.
Vi har alt, hvad De behøver. Der er selvbetjening.
Lige der.
- Overnatter de hos Mrs Peabody's? - Bare et par dage.
Og en kop kaffe. Skal jeg selv tage den?
- Her er selvbetjening. - Nemlig.
- Det sædvanlige, Frank. - Det bliver tre dollars, Mr Todd.
- Ingen begrænsning på fløden? - Alle andre her drikker den sort.
Den til højre.
- Hvem gifter Miss Longstreet sig med? - En af lærerne.
- En fremmed i byen. - Jeg underskrev tilladelsen.
Jeg er byens kommunale embedsmand.
- Et spil dam? - Okay.
Kommunal embedsmand. Det må være et stort ansvar.
Den kommunale embedsmand driver byen, kan man sige.
Vi spiller som regel om 15, 20...
Vi går ofte så højt som til at spille om 25 cent per spil.
Det er meget for mig, men...
- Den, som intet vover, intet vinder. - Nemlig.
Er det min tur?
Okay.
Du må kende langt de fleste i byen.
Ikke langt de fleste. Alle.
Er du på forretningsrejse?
Har det noget med skolen at gøre?
Sælger noget?
Køber du?
Antikvitetshandler. De kommer alle sammen til Harper.
Dommer Longstreet har den bedste samling.
Jeg går ikke ud fra, han vil sælge.
Ved du, om der er andre købere i byen for tiden?
Nu du siger det, så kom der en fyr i morges.
Med samme bus som dig.
Han efterlod sin kuffert her. Han kom ikke tilbage efter den.
Måske har han været en af dem.
Nej. Han var en missionær-type.
Han var her ikke ret længe. Kiggede i telefonbogen. Lille, tynd fyr.
Tynd. Så ikke for godt ud.
- Har du slået hovedet? - Det er ikke alvorligt.
Det var ikke så godt.
Man skal have sin opmærksomhed på spillet.
25 cent, tak.
Far, har du set min mand?
- Har han allerede forladt dig? - Sådan ser det ud, den skurk.
Red, har du set Charles?
Find ham. Kom.
Jeg har kigget efter ham overalt.
- Nu bliver jeg bekymret. - Gør du, skat? Hvorfor?
Du har skiftet tøj.
Bør du ikke også gøre det?
Skal vi ikke af sted på bryllupsrejse?
Giv mig fem minutter.
ANKOMNE TIL HARPER I DE SIDSTE 12 MANEDER
SAUNDERS SUDDER: LÆRER CHARLES RANKIN: LÆRER
Hallo.
- Arbejdede du på uret? - Nej. Jeg gjorde bare rent.
Det er smukt, så vidt jeg kan se udefra.
- Jeg hedder Wilson. - Noah Longstreet.
Rart at møde dig.
Jeg vil formode, det er fra det 16. Århundrede.
Sikkert lavet af Haabrecht fra Strassburg.
- Uret. - Det ved jeg ikke.
Min svoger skal reparere det.
- Er han deroppe? - Nej, han er på bryllupsrejse.
Han skal arbejde på det, når han kommer tilbage.
- Er han ekspert? - Ja, men det er mest en hobby for ham.
Virkelig? Det er det også for mig.
- Bryllupsrejse? - Ham og min søster.
Han skal være tilbage på fredag på grund af eksaminer.
Han er en af lærerne på skolen.
Han hedder Rankin.
Det er rart at vise det til en, der har forstand på Revere-sølvtøj.
Mit speciale er tin.
Selv om designet kan være enkelt, er Revere-sølvtøj
næsten altid mesterligt håndværk.
Den er smuk.
Mr Wilson, min datter Mary.
Min svigersøn, Charles Rankin.
Tilgiv mig, at jeg trænger mig på ved jeres hjemkomst.
- Godaften, Mary. - Jeff, hvordan går det?
- Du ser godt ud. - Velkommen tilbage, Miss Mary.
Sara!
Hvis I ikke sætter jer ned, bliver maden kold.
- Hvordan var bjergene? - Fantastiske.
Vil De sidde på min højre side? Jeff, din sædvanlige plads. Skat, der.
I skulle se Charles på ski. Han er fantastisk.
- Jeg er også ret god, ikke? - Meget.
- Kunne du holde benene samlede? - Ja, det kunne jeg.
Mr Wilson er ved at lave et katalog over Paul Revere-sølvtøj.
- Interessant. - Han har også forstand på ure.
- Det er også Charles' hobby. - Det fortalte din bror mig.
Skal du reparere det i kirketårnet?
- Jeg vil forsøge. - Det er noget af en opgave.
Jeg håber, det mislykkes.
Jeg kan lide Harper, som den er, selv med et ur, der ikke virker.
Har du været i Harper længe, Mr Wilson?
Siden fredag i sidste uge.
Du glemmer en dag. Jeg behandlede dig om fredagen.
- Hvordan går det med hovedet? - Meget bedre, doktor.
Du kom til skade om torsdagen. Dagen for brylluppet.
Det er rigtigt. Jeg rejste fra Bangor om onsdagen.
- Kom du til skade, Mr Wilson? - Ikke alvorligt.
Alvorligt nok til, at han fik en bule så stor som en billardkugle.
Jeg gik ind i en dør.
Godt, at du er tilbage. Din hund har været utrøstelig.
Okay, Red. Den her får du, fordi du har savnet mig. God hund.
- Hvordan gik mødet? - Det var irriterende.
- Udenrigspolitisk Forening. - Jeg har læst den rapport.
- Standish. - Jeg tror, han er fuld af vrøvl.
Sådan plejede vi at tale i 1930'erne, Noah.
- Standish? - London Tímes' mand i Berlin.
Selvfølgelig gengav han primært rygter.
Mænd, der eksercitser om natten. Undergrundsmøder. Hedenske ritualer.
- Tror du på ham? - Alt er muligt.
Undskyld, men jeg synes, det er latterligt.
Bortset fra nogle få fanatikere, har ingen tyskere stadig lyst til krig.
Kender du til Tyskland, Mr Rankin?
Jeg beklager.
Jeg har det med at blive upopulær, når jeg udtaler mig om det emne.
Vi vil betragte din mening som en historikers objektive forklaring.
En psykiater kunne forklare det bedre.
Tyskeren ser sig selv som et uskyldigt offer for misundelse og had -
som offer for underlegne landes sammensværgelser.
Han vil ikke indrømme sine fejl.
Vi ignorerede Etiopien og Spanien,
men vi lærte prisen ved at kigge den anden vej.
Tyskeren har ikke taget ved lære.
Han dyrker stadig sine krigsguder og marcherer til Wagners musik,
hans øjne er stadig fæstnet til Siegfrieds flammesværd.
I de hemmelige forsamlinger realiserer han sine drømme.
Han ifører sig sin rustning under de teutoniske ridderes bannere.
Menneskeheden venter på Messias, men for tyskeren
bringer Messias ikke fred.
Han er en ny Barbarossa.
En ny Hitler.
Så du har ingen tiltro til de reformer, der er iværksat i Tyskland?
Det ved jeg ikke. Jeg tror kun, folk kan reformeres indefra.
Principperne om lighed og frihed har aldrig slået rod der.
Viljen til frihed er udtrykt på alle sprog.
"All men are created equal." "Líberté, egalíté, fraterníté. " Men på tysk...
Der er Marx. "Proletarer, foren jer. I har kun jeres lænker at miste."
Men Marx var ikke tysker. Marx var jøde.
Men kæreste Charles, hvis vi godtager dit argument, er der ingen løsning.
- Sir, jeg er uenig. - Hvad er den så?
Total udslettelse.
Tænk, at du forslar en kartaginiensisk fred.
Verden har ikke haft bøvl med Kartago i de sidste 2000 år.
Det er pædagogen, der taler.
Apropos lærere...
Fakultetet kommer til te på tirsdag. Kunne du tænke dig at deltage?
Det vil jeg gerne, men mit job her er afsluttet.
Jeg forlader Harper i morgen.
Pudsigt at ure også er Mr Wilsons hobby.
Ja. Er det ikke?
- Red, kan du lide vores nye hus? - Han elsker det.
- Jeg går en tur med dig. - Bare luk ham ud. Han løber ikke væk.
Jeg trænger til en gåtur. Jeg er rastløs. Kom.
Det er godt. Hvordan går det?
Jeg er i Washington i morgen eftermiddag. Du havde ret med hensyn til Rankin.
Han er hævet over mistanke.
Her, Red.
Et langdistanceopkald.
Giv mig Washington, DC.
Kun en nazist ville nægte, at Karl Marx var tysker, fordi han var jøde.
Jeg tror, jeg bliver her nogle dage.
Hvad er der, skat?
Undskyld. Jeg drømte.
Om den lille mand.
Hvilken lille mand?
Ham, jeg fortalte dig om.
Han kom her den dag, vi blev gift.
Gider du tænde en cigaret til mig?
Jeg har aldrig haft sådan en drøm før. Den skræmte mig.
Tak.
Den lille mand gik over en mennesketom plads i en by.
Han kastede en skygge.
Men når han bevægede sig,
blev skyggen tilbage og bredte sig som et tæppe.
- Bare du vidste, hvem han var. - Du er overtræt.
Måske.
Gider du slukke den her?
Hvad var det?
Det lød som Red, Charles.
- Hvad er der galt med ham? - Jeg lukkede ham ned i kælderen.
Så er det derfor, han hyler. Han har aldrig været lukket inde.
Hvis Red skal bo sammen med os, skal han trænes.
Om natten skal han sove i kælderen. Om dagen skal han være i snor.
Jeg mener ikke, hunde skal behandles som fanger. Red er min hund.
Mary, jeg ved, hvad der er bedst.
Red. Jeg troede, du var flyttet over til din veninde.
Mary havde ham med hjem. Hun sagde, han hyler hele natten.
- Er der godt at fiske her? - Rimeligt. Vil du med?
Jeg har det forkerte tøj på, men fiskene er nok ligeglade.
Jeg har ikke heldet med mig i dag.
- Vil du have et stykke chokolade? - Det er fint nok med mig.
- Kan hele familien lide at fiske? - Min far fanger altid noget.
Hvad med Charles?
Jeg skal kalde ham Mr Rankin i skolen. Derfor bliver jeg forvirret.
Han bruger det meste af sin tid på uret.
Hvorfor kan du ikke lide ham, Noah?
- Hvad mener du? - Du kan ikke lide din svoger.
Det vedkommer ikke mig, men jeg ville gerne kende grunden.
Jeg har ikke noget imod ham.
Det har jeg ikke nogen grund til at have.
Jeg ved, at jeg blander mig, men jeg er nysgerrig.
Det er mit job.
Jeg er ked af at måtte blande dig ind i det her, men det er nødvendigt.
- Jeg har brug for din hjælp. - Til hvad?
Din søster er måske i fare. Jeg vil bede dig om noget.
I virkeligheden er jeg ikke antikvitetsforhandler.
Jeg er en slags detektiv.
Hvad skal jeg gøre, Mr Wilson?
Jeg må vide alt, hvad Rankin foretog sig på sin bryllupsdag.
- Indtil ceremonien. - Jeg skulle nok kunne...
- Medmindre Charles opdager det. - Jeg holder ham beskæftiget.
Du må tage fejl. Mary ville ikke forelske sig i sådan en mand.
Jeg håber, jeg tager fejl.
Folk bestemmer ikke selv, hvem de forelsker sig i.
- Godaften, Mr Potter. - Godaften, Mr Wilson.
85 cent.
Jeg hører, du og Rankin vil reparere uret.
Det er rigtigt.
Så det kommer til at gå rigtigt?
Kommer englen til at cirkulere rundt om urskiven?
- Er det en mand eller en kvinde? - Det ved jeg ikke.
Det gør nok ikke nogen stor forskel blandt engle.
- Giver du op? - Nej. Lad os spille færdig.
Det er mit privilegium. 25 cent.
For øvrigt: Hentede Mr Rankin sin aftensmad her til aften?
Nej.
Han er som regel færdig deroppe på dette tidspunkt.
Det ved jeg.
Det bliver tidligt mørkt på denne arstid.
Vores mand hentede aldrig sin kuffert.
- Nej. - Mærkeligt.
Er det ikke?
Jeg har et par gange været fristet til at kigge i den.
Den er ikke låst.
- Det har du ret til. - Synes du?
- Jeg skal bruge et vidne. - Det kan være mig.
Det var det, jeg ville høre. Lad os se, hvad der er i den.
Hvad mon der er i den?
Brugt undertøj.
En sweater.
Sæbe og barbergrej inde i et håndklæde, som der står "SS Cristobal" på.
Et gammelt par sko.
- Nogle religiøse pamfletter. - Det er det hele.
Godaften, Mr Potter. Godaften, Mr Wilson.
Mr Potter og jeg har stukket næsen i en andens ting.
Kufferten. Fyren efterlod den her og kom ikke tilbage efter den.
- Det er to uger siden. - Fortalte han, hvorfor han var her?
Nej. Han slog op i telefonbogen, men ringede ikke.
Han så sjov ud. Radmager, med store blå øjne og en underlig gang.
Som om han kunne finde på at løbe når som helst.
- Havde han en fremmed accent? - Ja. Det havde han.
Ikke så meget en accent, men en fremmed måde at tale på.
Ved du, hvem han kan være, Mrs Rankin?
Nej.
Jeg prøvede bare at løse mysteriet.
Har alle fremmede ikke en fremmed accent?
- Mary, har du set Red? - Nej.
Ikke siden jeg tog ham med hjem til jer.
Han bruger al sin tid i skoven.
- Du sagde, han aldrig løb bort. - Det er derfor, Noah er nysgerrig.
Kom, Mary.
Godaften, Mr Wilson. Godaften, Noah.
Fandt du ud af noget?
Meinike gik hen til Rankins hus. Og din søster så ham.
- Sagde Mary det? - Hun begyndte på det.
Din søster må finde ud af, hvad for en mand, hun er gift med.
Hun ville ikke tro på, hvad vi siger om ham.
Vi må sørge for, hun selv finder ud af det. Forstår du?
Ja.
Hun ved helt sikkert ikke noget nu.
Andet end at han ville have, hun sagde, hun ikke havde set en, hun havde set.
Jeg ville gerne vide, hvilken forklaring han giver hende nu.
Dengang jeg studerede i Geneve, var der en pige.
Natten før jeg skulle rejse, roede vi ud på søen sammen.
Hun sagde, hun ville springe i vandet, hvis jeg ikke ville gifte mig med hende.
Jeg troede, hun lavede sjov, men det gjorde hun ikke.
Før jeg kunne stoppe hende, stod hun op i baden og...
Jeg sprang i og prøvede at bjærge hende, men hun var væk.
Kun én person vidste, vi var på søen. Hendes bror.
Han ved, jeg ikke myrdede hende,
og han sagde, han ville sige, det var en ulykke, hvis han fik penge.
Jeg gav ham alt, jeg havde, og forlod Schweiz.
Årene gik, og jeg troede, det var et overstået kapitel.
Men så dukkede han op igen på vores bryllupsdag.
Hendes bror. Den lille mand.
Jeg gav ham alle de penge, jeg havde.
Og han rejste igen.
Skat.
Du skulle have fortalt mig det
og ikke båret rundt på denne frygtelige byrde alene.
Du er en fantastisk person, Mary. Jeg elsker dig så højt.
Men hvorfor efterlod han sin kuffert?
Da han havde fået pengene, ville han sikkert købe en ny.
Skat, jeg er meget nervøs.
Jeg tror, jeg arbejder på uret i nat. Det får mig til at slappe af.
- Du forstår, ikke? - Selvfølgelig.
- Skal jeg følge dig hjem? - Nej, skat. Det er der ingen grund til.
- Det er sent. - Det er okay.
I Harper er der ikke noget at være bange for.
Jeg elsker dig.
Stakkels gamle Red. Han hørte sikkert, jeg fløjtede.
Han kunne ikke gø eller noget.
Han kravlede et stykke og døde.
- Hvorfor tror du, han døde? - Lad os finde ud af det.
Det er unge Longstreets hund, Red. Den ser død ud.
De bærer den op til dr. Lawrence.
Ved du noget om det?
Hvad i alverden sker der?
Et spil dam?
Nej, tak.
Colaen koster 5 cent.
Tak, Mr Rankin.
Hvor længe kan hunden have overlevet, efter at den fik giften?
Ikke mere end et minut.
Red blev forgivet få hundrede meter fra, hvor vi fandt den.
Den må have bevæget sig langsommere og langsommere.
- Mange tak, doktor. - Tak, Jeff.
Mr Peabody, skynd dig at få bladene indenfor.
Ja, Mr Potter.
Skynd dig.
Godaften, Mr Wilson og Noah.
Indenfor med dem, Mr Peabody.
Hvad siger loven om den slags mord? Svarer det til at myrde et menneske?
Det burde det. Det er lige så slemt.
Mudder på forpoterne. Ikke noget på bagpoterne.
Tørre blade blandet med mudder.
Red gravede i skoven.
Hvad tror du, han gravede efter, Mr Wilson?
Et lig. Meinikes.
Den lille mand.
Så...
- Du kan lige na det. - Er der noget galt?
Fordi jeg lukker? Jeg skal være med i eftersøgningen.
- Hvad vil du have? - Olie. Eftersøgning?
Eftersøgningen efter liget. Den halve by skal deltage. Fjerde hylde.
Man går glip af nyhederne oppe i tarnet. Hvilket lig?
Sikkert ham, der efterlod sin kuffert. En lille, trist fyr.
Jeg vidste, det ville ende sørgeligt.
Olien koster 15 cent. Jeg skriver det på din regning.
Sara sagde, du var heroppe.
Hvorfor er du ved at pakke? Skal vi rejse?
Nej, det skal vi ikke, kæreste. Jeg skal.
Hvad?
Som regel forlader mænd deres koner, fordi de ikke elsker dem.
Men jeg må forlade dig, fordi jeg elsker dig.
Du vil forstå det, når du finder ud af, hvad for en mand du har giftet dig med.
Men du er den mand, jeg har giftet mig med. Det betyder noget.
Skat, jeg mente det, da jeg sagde i medgang og modgang.
Også selvom jeg dræbte Red?
Det kan du ikke have gjort.
- Det var en ulykke. - Nej, jeg dræbte ham med overlæg.
Mord kan være en kæde, der led for led lægger sig om éns hals.
Red gravede der, hvor jeg begravede den mand, jeg slog ihjel.
Ja, den lille mand.
- Slog du ham ihjel? - Med disse hænder.
De samme hænder, som holder om dig. Vil du lade mig gå nu?
Hvorfor gjorde du det?
Jeg ville have givet alt, jeg har, men han ville have mere.
Han vidste, din far er velhavende.
Han vidste, han gerne ville betale for at beskytte dig mod en skandale.
Jeg skulle være rejst bort til et sted, hvor han ikke kunne finde mig.
Men jeg elskede dig. Jeg var svag.
Skat...
Hvis en af os tager af sted, tager vi begge af sted.
Du ville også have hjulpet mig.
Charles, hvad kan forbinde dig med den mand?
Ingenting. Du er den eneste, der ved, jeg kendte ham.
Du skal ikke være bange, hvis jeg er den eneste, der ved det.
Men Mary, hvis du tier, bliver du en del af forbrydelsen.
Det er jeg allerede, fordi jeg er en del af dig.
Men du skælver, når jeg rør dig, som om jeg var døden.
Det er nerver.
Hold om mig, Charles.
Mr Peabody, åbn ligsynskontoret.
Jeg vidste, det var den samme fyr.
Han har selvfølgelig ændret udseende, fordi han har været begravet.
Godaften, Mr Wilson. Godaften, Noah.
- Godaften, Mr Potter. - Sikke noget rod, ikke?
Hvad gør vi med Mary? Vi kan ikke lade hende være sammen med ham.
Nu indser hun, at hans historie om Meinike var forkert.
Noah, jeg tror, din søster er klar til at høre sandheden.
Vil de tvinge mig til at se på kroppen?
Det tror jeg ikke.
Det kan jeg ikke. Det tror jeg ikke, jeg kunne.
Jeg har aldrig set et død menneske.
- Hvor mange kommer til te, Mary? - 28 i alt.
- Du spiste ingen ting til middag. - Er det ikke mange?
- 28 til dig og Sara? - Nej.
Vi skal nok klare det.
- Men hvad hvis jeg... - Hvad?
Det ved jeg ikke. Jeg er bange for at se folk eller blive set.
Du må hanke op i dig selv.
For at gennemføre det her, må du vide, hvad du vil gøre og sige.
Vær naturlig hele tiden.
Hør, skat.
Jeg er parat til at gå til politiet.
- Det er din far, Miss Mary. - Tak, Sara.
Ja, det tror jeg. Et øjeblik, så ser jeg efter.
- Han bad mig om at komme derover. - Er jeg inviteret med?
Han sagde, jeg skulle komme alene.
Der er ikke noget usædvanligt ved, at en far vil se sin datter.
- Er der? - Nej.
Okay. Jeg kommer med det samme.
- Synes du ikke, det er mærkeligt? - Nej.
Jeg går hen og arbejder på uret, mens du er hos din far.
Kom og hent mig senere.
Jeg er så bange.
Han pointerede, at jeg skulle komme alene. Han lød anderledes.
Du ved, hvad du skal sige, ikke?
Kom indenfor, Mary.
Er der noget galt?
Mr Wilson er her i et alvorligt ærinde. Vi må hjælpe ham så godt som muligt.
Han vil stille dig nogle spørgsmal.
Hvad vil du vide, Mr Wilson?
Har du hørt om det lig, vi fandt i går?
Ja.
- Har du mødt den afdøde? - Nej, jeg har aldrig mødt ham.
Har du set liget?
Nej.
Hvordan kan du så vide, du ikke har mødt ham?
Jeg kan selvfølgelig ikke være helt sikker.
Mistænker du mig for noget? For hvad?
For at dække over en morder.
Måske kan det her genopfriske din hukommelse.
Kan du genkende denne mand?
Konrad Meinike. Chef for en effektiv koncentrationslejr.
Du kender ham, ikke? Du har mødt ham her i Harper.
Nej, jeg har aldrig mødt den mand, Mr Wilson.
Dommer, gider du slukke lyset?
Jeg har vist ham noget film. Jeg vil gerne have, du også ser dem.
Jeg kommer fra de allieredes kommission for krigsforbrydelser.
Det er mit job at bringe nazister for retten. Derfor er jeg her i Harper.
Du tror vel ikke, at... Jeg har aldrig...
- Jeg har aldrig set en nazist. - Måske uden at vide det.
De ligner almindelige mennesker og kan opføre sig almindeligt.
Et gaskammer.
Ofrene fik varme bade,
så deres porer åbnede sig, og gassen virkede hurtigere.
Det her er et kalkbrud, hvor mænd, kvinder og børn blev begravet levende.
Hvorfor skal jeg se disse rædsler?
Alt det, du ser...
Det er alt sammen udtænkt af én mand.
En mand ved navn...
Franz Kindler.
Han var den mest brillante af de yngre nazister.
Han udtænkte teorien om folkedrab, affolkningen af erobret land.
Uanset hvem der vandt krigen,
skulle Tyskland være den stærkeste nation i Europa, biologisk set.
Modsat Goebbels, Himmler og de andre holdt Kindler sig anonym.
Der var ingen billeder af ham i aviserne.
Før han forsvandt, ødelagde han alt,
hvad der kunne afsløre hans fortid.
Vi kender ikke Kindlers identitet - bortset fra én ting.
Han har en hobby, der nærmest er en mani. Ure.
Det har mange. Inklusiv dig selv.
Jeg er ikke færdig, Mrs Rankin.
I et fængsel i Tjekkoslovakiet ventede en krigsforbryder på at blive henrettet.
Det var Konrad Meinike, engang næstkommanderende under Franz Kindler.
Han var et uhyre.
Hans tøj stank af brændt kød.
Men vi slap ham fri i hab om, at han ville føre os til Kindler.
Han førte mig hertil. Og her mistede jeg kontakten med ham.
Indtil i går. Din hund Red fandt ham.
Men desværre var Meinike død og begravet.
Der er kun én person, der kan identificere Franz Kindler.
Den, som ved, hvem Meinike kom til Harper for at se.
Nej, min Charles er ikke en nazist!
Du var i Rankins hus den dag, I blev gift.
- Ja. - Kom der nogen?
- Ikke så vidt jeg husker. - Tænk efter. Det er ikke så længe siden.
- Der kom ikke nogen. - Var du alene hele tiden?
- Nej. - Hvem var der ellers?
Charles. Han kom efter sin sidste klasse, og vi var sammen i mere end en time.
I har ikke noget bevis for, at han er Kindler. Det er latterligt.
I vil bruge mig til at indblande ham.
Bland ikke mig ind i jeres løgn.
Det er løgn.
Vent lidt. Mary!
Vent.
Det var bedre.
Du ved, at du og Noah er det allervigtigste for mig.
Ja.
Du må være ærlig i denne sag.
Din lykke kan afhænge af, om du fortæller mig sandheden.
Hvis du har giftet dig med en forbryder, gælder ægteskabet ikke.
Så behøver du ikke være loyal over for ham.
Han er god.
Han ville ikke gøre nogen fortræd, kun for at beskytte en, han elsker.
- Han er en god mand. - Så kan sandheden ikke skade ham.
Charles var ikke sammen med dig den eftermiddag.
- Det sagde du. - Du er også imod ham, Adam.
Du har aldrig brudt dig om ham. Det er derfor, du ikke tror mig.
Han er ikke nazist. Han er ikke et af de mennesker.
Lad os være i fred.
Nu kender hun sandheden. Men hun vil ikke acceptere den.
Den er for frygtelig til, at hun vil erkende det.
Ikke så meget at Rankin kunne være Kindler,
men at hun kunne forelske sig i sådan en mand.
Men vi har en allieret. Hendes underbevidsthed.
Den kender sandheden og kæmper for at blive hørt.
Din datters ønske om, at sandheden skal frem, er stærk.
Hvis han ikke er Charles Rankin, burde vi kunne afsløre ham.
Jeg er kun interesseret i at bevise, at han er Kindler.
Hvordan vil du gøre det?
Ved hjælp af din datter.
Hun får snart et sammenbrud, fordi hun er så splittet.
Det kan Rankin se. Det er det, jeg sætter min lid til.
Han kan ikke stole på en hysterisk person. Han er nødt til at handle.
Måske prøver han at flygte, men det ville være at indrømme sin skyld.
- Eller... - Fortsæt.
Måske slår han hende ihjel.
Du er chokeret over min kynisme. Naturligvis. Du er hendes far.
Det er, fordi du er hendes far, at jeg siger disse ting til dig.
Naturligvis vil vi prøve at forhindre et mord.
Men at se, at mord er hans hensigt, er det stærkeste bevis, hun kan få.
Hør. Det slår. Efter 100 år.
Det var en fælde, sådan som du sagde. Mr Wilson var der.
Han sagde, du var nazist. Det skulle jeg tro på.
Du skulle være en flygtet nazist! Wilson tror, han er smart.
Han ville have, jeg skulle fortælle ham om den lille mand.
- Hvem mente han, jeg er? - En nazist. Franz Kindler.
Han fandt på det for at narre mig. Jeg fortalte ham ikke noget.
Jeg bevarede masken, Charles.
Det bliver let nok at bevise, at du ikke er den nazist.
Vi finder bare nogen, du har studeret sammen med.
Hvis det, du siger, er sandt, kan han ikke røre mig.
Jeg har intet at frygte, hvis du ikke siger noget.
Selv hvis de torturerer mig, siger jeg ikke noget.
Klokkerne har vækket Harper.
Vi må gå ned til dem.
Opfør dig naturligt. Smil til dem.
- Er du okay? - Ja, jeg er okay.
Vi vil stå ansigt til ansigt med dem.
Da det slog, begyndte englen at gå. Sikke et syn.
- Du gjorde det. Hatten af for dig. - Til lykke.
Rektoren bliver glad.
Hvis det ringer hele natten, hvordan skal vi så kunne sove?
Vi vil stå ansigt til ansigt med dem, skat.
Hønsene vil lægge æg hvert 15. minut.
Sara, jeg har sagt, at gardinerne skal være trukket for.
- Sollyset er skadeligt for dem. - Du ved godt, det er noget sludder.
- I det andet hus trak vi dem ikke for. - Her er det mig, der bestemmer.
Her kommer til at se dystert ud under festen.
Er klokken allerede så mange?
Så du, da de åbnede graven?
- Ikke noget kønt syn. - Goddag, Mary.
Jeg hader at udfylde recepter. Og jeg bryder mig ikke om sovepiller.
- De er til Mrs Rankin. - Skal de pakkes ind?
- Nej. - Jeg bryder mig ikke om dem.
Man arbejder om dagen og sover om natten.
Det kunne man, indtil det ur begyndte at larme.
Mrs Rankin bestilte også noget is.
En fyr kom forbi og sagde, han skulle hen hos jer, så han fik det med.
Mr Wilson.
- Mrs Rankin. - Jeg ville ikke forlade huset.
Han kan være overalt, morderen. Han venter på et nyt offer.
Jeg håber ikke, du har glemt, at du inviterede mig.
- Nej, selvfølgelig ikke. - Jeg har det her med fra Mr Potter.
- Godt. Sara venter på det. - Jeg håber ikke, det er smeltet.
- Jeg skal ikke opholde dig længere. - Jeg har en drink til dig.
- Lige, hvad jeg har brug for. - Kender du dr. Hippard?
- Er der andet, du vil have? - Nej tak, min kære.
- Hvor er doktor Rankin? - Han kommer snart.
Jeg vil tale med ham om det ur.
Mere te?
...Jack the Ripper. Og hvad hed ham franskmanden?
Måske er der ti-tolv grave ude i skoven.
Det er tre uger siden, han blev myrdet.
- Mere te? - Nej, tak.
Hvad siger Emerson om forbrydelser? Rankin ved det måske.
Undskyld, jeg er sent på den.
Rankin, kender du det Emerson-citat...
"Bega en forbrydelse, og jorden er lavet af glas."
Nej, det gør jeg ikke.
"Bega en forbrydelse, og jorden er lavet af glas."
"Bega en forbrydelse, og det er som om, jorden er dækket af sne,
der afslører alle spor."
"Du kan ikke huske det talte ord, du kan ikke slette sporet,
du kan ikke trække stigen op for ikke at vække opmærksomhed."
Du er Mr Wilson, ikke? Du er hovedmistænkt i mordsagen.
Du er den eneste mistænkte. Potter udpegede dig.
Han tror, du begik mordet, for at få fat i nogle antikviteter.
Du skulle have ladet uret være. Harper var et rart, stille sted.
- Mary, hvad laver Wilson her? - Det ved jeg ikke.
- Du inviterede ham. Hvad vil han? - Det ved jeg ikke.
- Er du okay? - Ja.
- Husk fredag, Mary. - Ja.
- Kan jeg hjælpe, kære? - Nej.
Det er okay, kære.
Den gik i stykker, og perlerne røg ud over hele gulvet.
Han førte hende ovenpa.
- Da jeg gik, græd hun stadig. - Sluserne er åbnet.
Hendes underbevidsthed er tæt på at sejre.
Fra nu af må vi vide, alt hvad Mrs Rankin gør.
Hun må ikke forlade huset, medmindre du ved, hvor hun går hen.
Hvis jeg ikke er der, skal hun holdes tilbage, uanset hvad.
Hun kommer ikke forbi mig.
Da hun rev halskæden itu, underskrev hun sin dødsdom.
Vi er ansvarlige for hendes liv.
Hver gang hun går et glat sted, er nær noget, der kan falde,
kører bil - alt, hvad der kan føre til en dødsulykke -
er hendes liv i fare.
Hun kommer ikke forbi mig.
RINGE TIL MARY 15.30 GA TIL POTTERS BUTIK
UDFYLD TIDEN
16.00 FORLADE BUTIK 16.05 KOMME HJEM
Goddag.
I dag afslutter vi Fríedrích der Großes karriere,
Köníg von Preußen, Kurfürst von Brandenburg, Prínz von Polen.
Frederik den Store.
- 862, tak. - Det bliver 85 cent.
Mary, det er Charles.
Kan du høre mig, kære?
Jeg kan ikke tale højt, så hør godt efter.
Der er sket noget vigtigt. Kom til kirken med det samme.
- Kirketårnet. Forstået? - Forstået.
Ingen andre må vide, du går derhen.
Lad bilen stå, og gå ud ad bagdøren.
Okay?
- Peabody! - Kommer.
Stabl det brænde.
Javel, sir.
Forsigtig, Mr Peabody.
Din tur, professor.
Skal du nogen steder?
Hvorhen?
- Jeg spurgte, hvor du skal hen? - Det hørte jeg.
Hvad siger du?
Du glemmer, jeg ikke er et barn. Jeg er en gift kvinde.
Du har ikke været gift så længe.
Vent, Mrs Rankin.
- Hvad er det? Jeg har travlt? - Du behøver ikke snerre ad mig.
Hvad er der, Sara?
- Hvis du vil sige noget, så sig det. - Hvad er der galt med dig?
Før i tiden behandlede du mig aldrig darligt.
Måske kan jeg ikke bruges længere. Jeg er blevet ældre.
- Måske vil du ikke have mig længere. - Stop det sludder.
Det er rigtigt, og det ved du. Jeg pakker mine ting og rejser.
Undskyld, hvis jeg sårede dig, det var ikke min mening.
Jeg kunne ikke klare mig uden dig. Det ved du godt.
- Kunne du ikke? - Nej.
Vent et øjeblik.
Sara, lader du mig aldrig være?
Du ved, hvad jeg føler for dig.
Du er som min egen datter. Min egen lille pige.
Jeg er nødt til at gå. Jeg har lovet at være et sted.
Hvor, Miss Mary?
Hold op med at blande dig, Sara.
Det er en hemmelighed.
Hvad er der galt?
Mit hjerte. Jeg kan ikke trække vejret!
Miss Mary, gå ikke.
Blev liggende.
- Måske er jeg ved at dø. - Du er ikke ved at dø.
- Bliv hos mig. - Jeg forlader dig ikke.
130, tak.
Ja, Mary?
Jeg skulle mødes med Charles i tårnet, men jeg kan ikke komme.
Gider du gå hen og sige, at han skal vente på mig?
Noah, ingen må vide, at du går derhen. Det er vigtigt.
Okay.
238, tak.
Må jeg tale med Mr Wilson?
- Det bliver vist snevejr. - Ja.
Har I ikke for længst fri? I arbejder for hårdt på biblioteket.
Nej, Mr Rankin, vi lukkede som sædvanligt kl. 15.30.
I har ret. Jeg sendte klassen hjem ti minutter for tidligt.
Den er 15.44.
Jeg spillede dam med Mr Potter og havde ikke tænkt over det.
Ved du, hvad du er? Den distræte professor.
- Du er heldig i dag. - Ja, det er jeg.
- Mr Potter. - Goddag, Mr Hill.
- Jeg kan ikke finde ørevarmerne. - Kig ved siden af vanterne.
- Hjælp os med at finde dem. - Jeg er straks tilbage.
Derovre ved den æsken. Sidste skrig.
- Hvor meget? - 85 cent.
- Det var meget. - De er dyre i år.
- Vil du have den der? - Jeg beholder den.
Du har en dårlig indflydelse. Jeg ville kun være her et par minutter.
- Se, hvad klokken er. - Jeg ville gerne udligne.
Det er dit træk.
Man kan stadig lugte limen, som han brugte.
Se. Det bliver snevejr, som jeg sagde.
Se her, professor.
Dobbelt eller ingenting?
- Godaften, Mr Potter. - Godaften, professor.
- Du gik ikke hen til kirken. - Nej. Sara...
- Hvad med Sara? - Sara fik et anfald.
Hun hviler sig nu. Jeff sagde, jeg skulle blive hos hende.
- Hvad er der galt, Charles? - Ingenting.
Hvorfor skulle jeg gå hen til kirken? Du sagde, det var vigtigt.
Det var det ikke.
Nogle gange svigter min proportionssans mig.
Hvad er der, Charles?
Undskyld.
Jeg kan mærke presset. Jeg har også mine svage øjeblikke.
Det må jeg fortælle dig om en dag.
- Har de fundet ud af mere? - Det kan de ikke. Medmindre du...
- Jeg har ikke talt med nogen i dag. - Jeg hørte, de vil arrestere en.
Jeg har hovedpine. Det med perlerne fik mig til at tvivle på din styrke.
Jeg tænkte, du måske havde fortalt din far noget. Hvis du havde...
Du behøver ikke være bange.
- Hvad sagde du til Noah? - Om hvad?
- Mødte han dig ikke? - Hvorfor skulle vi mødes?
- Kommer du ikke fra kirken? - Er det her et forhør?
Nej, men jeg bad Noah gå derhen og sige, jeg ikke kunne komme.
Du måtte ikke ringe til nogen. Sig, han skal blive hjemme.
- Det kan jeg ikke. - Ring til ham!
- Han er gaet. - Hvis han dør, er det din skyld.
- Hvad? - Du skulle absolut blande dig.
Alt ville have været okay, hvis det ikke var for dig.
Du skulle absolut være her den dag.
- Og hænge dine åndssvage gardiner op. - Har du slået Noah ihjel?
Ja, hvis han går hen i kirken og kravler op ad stigen.
- Det var mig, du ville dræbe, ikke? - Nej.
Hvorfor var det ikke mig?
Dræb mig. Jeg vil have, at du dræber mig.
Jeg kan ikke leve med, at jeg har giftet mig med dig.
Men dræb mig uden at røre ved mig.
Her. Brug den.
Stil mig om til politiet.
Ja, der er sat vejspærringer op.
Vi overvåger stationen, og han gemmer sig ikke i skoven.
Dommer Longstreet!
Hent Wilson, Noah. Jeg henter politiet.
Hvis han er der, hvor jeg tror, bliver det let.
- Vi må prøve at fange ham levende. - Hun er væk.
- Hun er ikke i huset. - I klokketarnet?
Det ved jeg ikke.
Hvis det er der, han gemmer sig, og hun når derhen før os...
- Hvad gør vi? - Tilkald politiet.
- Kirken. - Hvad med dig?
Jeg kommer derhen. Skynd dig. Din søster er måske stadig i live.
Rør dig ikke. Jeg har en pistol.
Den får du ikke brug for. Jeg kommer alene.
- Hvad gør du her? - Løft mig op.
- Fortæller du sandheden? - Hvorfor skulle jeg lyve.
- Fulgte nogen efter dig? - Jeg brugte vores vej.
Over kirkegarden. Ingen så mig.
Jeg var bange for, du ikke ville lade mig komme herop.
- Hvad vil du? - Jeg kom for at dræbe dig.
Nej, Mary, det er dig, der skal dø.
Det var meningen, at du skulle falde ned fra stigen.
Du vil falde ned.
Hvis blot jeg tager dig med i faldet.
Du er en tåbe.
De gennemsøgte skoven. Jeg kunne se det.
Som Gud, der kigger på små myrer.
Jeg gemmer mig i skoven. De leder ikke der igen.
Når de finder mig, ved de, at du stadig er her.
Du var på randen af et sammenbrud. Nu er det slået klik for dig.
Hvorfor ville du ellers kravle herop midt om natten?
- Enhver kan se, det bliver din død. - Død er hvad, der har ført dig hertil.
Død kan ikke hjælpe dig nu.
Se ud ad vinduet.
Det er et gammelt trick. Et darligt trick.
Tricks! Det er alt, hvad du kan.
Uanset hvad der sker med mig, hjælper dine tricks dig ikke.
Du er færdig, Herr Franz Kindler.
Harpers indbyggere. De er kommet efter dig.
De almindelig mennesker, dem, du har leet ad.
Nu kan du ikke narre dem længere.
Du kan dræbe mig og Mary og halvdelen af folkene dernede.
Men du kan ikke slippe væk.
Verden lukkede sig om dig, indtil der kun var Harper.
Den lukkede sig, indtil der kun var dette rum.
Og nu lukker dette rum sig om dig.
Det er ikke sandt, hvad de sagde, jeg gjorde. Jeg adlød ordrer.
- Du gav ordrer. - Jeg gjorde bare min pligt.
Send mig ikke tibage. Jeg er ikke en forbryder.
Jo, du er.
Giv mig den pistol.
Mary er i sikkerhed. Lad mig give dig en hånd.
- Nej, tak. - Hvad er der sket?
- Harper har sejret. - Det forstår jeg ikke. Kom ned.
Ikke før I henter en ny stige.
Min ankel er forstuvet, og jeg har fået et slag i hovedet.
- Fra nu af tager jeg det roligt. - Jeg skaffer en anden stige.
Du har haft problemer nok.
Godnat, Mary. Drøm sødt.
Visiontext tekster: Jacob Jensen
DA